EELNÕU
15.06.2015 

Välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise 
seaduse eelnõu 

§ 1. Välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse muutmine 

Välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduses tehakse järgmised muudatused:
1)	seaduse tekstis asendatakse sõna „varjupaik“, sealhulgas liitsõna osana, läbivalt sõnadega „rahvusvaheline kaitse“ vastavas käändes;
2)	paragrahvi 3 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
„(1) Rahvusvahelise kaitse taotleja (edaspidi ka taotleja) on välismaalane, kes on esitanud rahvusvahelise kaitse taotluse (edaspidi ka taotlus), mille kohta ei ole tehtud lõplikku otsust.“;
3)	paragrahvi 3 lõige 2 tunnistatakse kehtetuks;
4)	paragrahvi 3 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„(3) Rahvusvahelise kaitse taotlus on välismaalase esitatud sooviavaldus enda pagulasena või täiendava kaitse saajana tunnustamiseks ja rahvusvahelise kaitse saamiseks.“;
5)	paragrahvi 3 täiendatakse lõikega 4 järgmises sõnastuses: 

„(4) Rahvusvahelise kaitse taotluse võtab vastu ja lahendab Politsei- ja Piirivalveamet.“;

6)	seadust täiendatakse §-ga 31 järgmises sõnastuses: 

„§ 31. Lõplik otsus

(1)	Lõplik otsus käesoleva seaduse tähenduses on: 

1)	Politsei- ja Piirivalveameti otsus taotluse tagasilükkamise kohta, mida ei ole kaebetähtajal halduskohtus vaidlustatud;  
2)	halduskohtu otsus, millega jäeti kaebus Politsei- ja Piirivalveameti otsuse peale rahuldamata;
3)	Politsei- ja Piirivalveameti otsus, sealhulgas halduskohtu suunisest lähtuv otsus, tunnustada taotlejat pagulase või täiendava kaitse saajana ja anda talle rahvusvaheline kaitse.

(2)	Lõpliku otsuse tegemisega lõppeb rahvusvahelise kaitse menetlus, sealhulgas lõppevad kõik käesolevast seadusest tulenevad taotleja õigused ja kohustused.“; 

7)	paragrahvi 4 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„(4) Täiendava kaitse seisund on välismaalasele, keda tunnustatakse täiendava kaitse saajana, antud staatus.“;

8)	paragrahvid 61 ja 62 tunnistatakse kehtetuks;
9)	paragrahvi 7 lõiget 1 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
„4) tema vanem või eestkostja, kui taotleja on Eesti õiguse tähenduses alaealine, välja arvatud juhul, kui tema teovõimet on abiellumise eesmärgil laiendatud ja tema perekonnaliikmeks loetakse tema abikaasa.“;
10)	paragrahvi 8 lõiget 2 täiendatakse punktiga 5 järgmises sõnastuses: 
„5) välismaalast ei ähvarda käesoleva seaduse § 4 lõikes 3 nimetatud tõsine oht.“; 
11)	paragrahvi 9 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„(1) Turvalise kolmanda riigi määratlemisel arvestatakse ja hinnatakse, kas rahvusvahelise kaitse taotlejal on selle riigiga side, mille alusel on põhjust eeldada, et taotleja taotleb kaitset nimetatud kolmandalt riigilt, ning on põhjust arvata, et taotlejal lubatakse siseneda sellesse riiki või ta võetakse sinna tagasi. Turvalise kolmanda riigi turvalisuse hindamisel antakse rahvusvahelise kaitse taotlejale võimalus esitada põhjendusi, miks seda riiki ei saa pidada turvaliseks kolmandaks riigiks.“; 
12)	paragrahvi 9 täiendatakse lõikega 8 järgmises sõnastuses: 
 „(8) Kui isik võib turvaliselt ja seaduslikult reisida riigi ühte osasse, tal lubatakse sinna jääda ja on mõistlik eeldada, et ta asub sinna elama, võib turvalisena määratleda ka sellise päritoluriigi osa, järgides käesoleva paragrahvi lõigetes 3–5 sätestatut.“; 
13)	paragrahvi 10 lõiked 1 ja 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„(1) Rahvusvahelise kaitse taotlejale ja ajutise kaitse alusel elamisloa taotlejale tagatakse Eesti Vabariigi põhiseadusest, seadustest ja muudest õigusaktidest ning välislepingutest, Euroopa Liidu õigusaktidest, rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud normidest ja rahvusvahelistest tavadest tulenevad õigused ja vabadused.
(2) Rahvusvahelise kaitse taotlejal ja ajutise kaitse alusel elamisloa taotlejal on õigus:
1)	saada esimesel võimalusel, aga mitte hiljem kui 15 päeva pärast rahvusvahelise kaitse taotluse või elamisloa taotluse esitamist, suuliselt ja kirjalikult keeles, mida ta mõistab, teavet oma õiguste ja kohustuste kohta, sealhulgas teavet õigusabi või vastuvõtutingimustega seotud abi või teavet andvate organisatsioonide, rahvusvahelise kaitse menetluse ajakava ning kohustuste täitmata jätmise tagajärgede kohta;
2)	suhelda pereliikmete, õigusnõustaja, asjaomaste pädevate riigiasutuste, rahvusvaheliste või valitsusväliste organisatsioonide esindajatega ning ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga;
3)	saada vajaduse korral ohvriabiteenust ohvriabi seaduses sätestatud korras;
4)	saada riigi tagatud õigusabi riigi õigusabi seaduses sätestatud korras;
5)	pöörduda oma õiguste ja vabaduste rikkumise korral kohtusse.“;
14)	seadust täiendatakse §-ga 102 järgmises sõnastuses:
„§ 102. Alaealise rahvusvahelise kaitse taotleja õigus haridusele
(1)	Koolikohustuslikule rahvusvahelise kaitse taotlejale tagatakse juurdepääs haridusele vastavalt põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses sätestatud korrale kolme kuu jooksul alates rahvusvahelise kaitse taotluse esitamisest.
(2)	Haridusele juurdepääsu tagamiseks on alaealisel rahvusvahelise kaitse taotlejal õigus saada ettevalmistavat koolitust, sealhulgas keeleõpet. 

(3)	Juurdepääsu gümnaasiumiharidusele ei piirata üksnes põhjusel, et alaealine on menetluse kestel saanud täisealiseks.“;

15)	paragrahvi 11 lõike 2 punkt 6 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„6) lubama kontrollida terviseseisundit rahvatervisega seotud kaalutlustel;“;

16)	paragrahvi 13 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„(4) Taotleja kohta kogutud andmete edastamine välisriigile ja välisriigilt taotleja kohta andmete kogumine on lubatud välislepingust või Euroopa Liidu õigusest tuleneva kohustuse täitmiseks. Andmete edastamisel välisriigile tagatakse, et teavet ei edastata taotleja päritoluriigile käesoleva seaduse § 4 lõikes 3 ega § 5 lõikes 2 nimetatud juhul.“; 

17)	paragrahvi 14 täiendatakse lõigetega 31 ja 32 järgmises sõnastuses:
„(31) Vabariigi Valitsus võib otsustada rahvusvahelise kaitse taotluse vastuvõtmise Euroopa Liidu liikmesriigi või kolmanda riigi territooriumilt, sealhulgas vastuvõetavate isikute arvu.“;
„(32) Käesoleva paragrahvi lõikes 31 nimetatud Vabariigi Valitsuse otsusest lähtuvalt võtab Politsei- ja Piirivalveamet rahvusvahelise kaitse taotluse vastu Euroopa Liidu liikmesriigi või kolmanda riigi territooriumil.“;
18)	 paragrahvi 14 täiendatakse lõike 41 järgmises sõnastuses:
 „(41) Taotlus registreeritakse kohe, kui isik on avaldanud soovi rahvusvahelist kaitset saada, kuid mitte hiljem kui kolm tööpäeva pärast taotluse esitamist. Kui rahvusvahelise kaitse taotluste suure arvu tõttu ei ole võimalik käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud tähtajast kinni pidada, võib taotluse registreerida kümne tööpäeva jooksul pärast selle esitamist.“;
19)	paragrahvi 14 lõige 6 tunnistatakse kehtetuks;
20)	paragrahvi 15 lõike 1 punktid 7 ja 8 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„7) vähemalt 14-aastase taotleja andmete edastamine Eurodac-süsteemi kesküksusele võrdlemiseks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 603/2013, millega luuakse sõrmejälgede võrdlemise Eurodac-süsteem määruse (EL) nr 604/2013 (millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest) tõhusaks kohaldamiseks ning mis käsitleb liikmesriikide õiguskaitseasutuste ja Europoli taotlusi sõrmejälgede andmete võrdlemiseks Eurodac-süsteemi andmetega õiguskaitse eesmärgil ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1077/2011, millega asutatakse Euroopa amet vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suuremahuliste IT-süsteemide operatiivjuhtimiseks;
8) taotleja nõusolekul arstliku läbivaatuse korraldamine varasema tagakiusamise või suurest kahjust tulenevate märkide tõttu, kui menetlev ametiasutus leiab, et see on rahvusvahelise kaitse taotluses esitatud väidete hindamiseks vajalik;“;
21)	paragrahvi 15 täiendatakse lõikega 11 järgmises sõnastuses: 
„(11) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 8 nimetatud toiming tehakse, järgides tervishoiuteenuste korraldamise seaduse §-des 2–6 ja 16–22 sätestatut. Taotleja arstliku läbivaatuse kulud kaetakse riigieelarvest.“;
22)	seadust täiendatakse §-ga 151 järgmises sõnastuses:  

„§ 151. Taotleja erivajaduse hindamine ja selle arvestamine 
(1)	Rahvusvahelise kaitse menetluses arvestatakse erivajadusega taotleja eriolukorda ja sellest tulenevaid vajadusi. Erivajadusega taotleja on eelkõige haavatav isik, nagu alaealine, saatjata alaealine, puudega inimene, eakas inimene, rase, alaealise lapsega üksikvanem, inimkaubanduse ohver, raske haigusega isik, vaimse tervise probleemiga isik ning piinamise või vägistamise ohver või isik, kelle suhtes on tarvitatud muud jõhkrat psühholoogilist, füüsilist või seksuaalset vägivalda.
(2)	Isik loetakse erivajadusega taotlejaks, kui Politsei- ja Piirivalveamet või muu haldusorgan on tema erivajaduse tuvastanud. Sellisel juhul kohalduvad talle käesolevas seaduses sätestatud erisused ning talle võimaldatakse tema erivajadusele vastav tugi. 
(3)	Vajaduse korral kaasatakse erivajadust tuvastama teine haldusorgan või ekspert. Erivajadus tuvastatakse võimalikult kiiresti pärast taotluse esitamist.  
(4)	Politsei- ja Piirivalveamet fikseerib taotleja erivajaduse kirjalikult. 
(5)	Kõik taotlejaga kokku puutuvad haldusorganid ja isikud jälgivad taotleja erivajadust ning arvestavad seda süsteemselt ja individuaalselt kogu rahvusvahelise kaitse menetluse vältel, võttes arvesse ka hilisemas rahvusvahelise kaitse menetluse etapis ilmnenud erivajadust. 
(6)	Politsei- ja Piirivalveamet edastab teabe taotleja erivajaduse kohta teistele taotlejaga kokkupuutuvatele haldusorganitele ja isikutele ulatuses, mis on vajalik taotleja erivajaduse arvestamiseks. Kui muu haldusorgan tuvastab taotleja erivajaduse või märkab võimalikule erivajadusele viitavat asjaolu, teavitab ta sellest viivitamata Politsei- ja Piirivalveametit. 
(7)	Kõik rahvusvahelise kaitse taotlejatega kokkupuutuvad ametnikud ja töötajad vastavad sellistele kompetentsinõuetele, mis võimaldavad neil erivajadust jälgida ja seda arvestada.“; 
23)	paragrahv 16 tunnistatakse kehtetuks; 

24)	paragrahv 17 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„§ 17. Alaealine ja saatjata alaealine taotleja
(1)	Alaealise rahvusvahelise kaitse menetluses, sealhulgas teenuste osutamisel, arvestatakse eelkõige alaealise õigusi ja huve. 
(2)	Alaealisel on õigus esitada rahvusvahelise kaitse taotlus enda nimel, kui tema teovõimet on laiendatud, või oma vanema, teise täiskasvanud pereliikme, tema eest vastutava täiskasvanu või esindaja kaudu.
(3)	Alaealise välismaalase esindamisele kohaldatakse käesoleva seaduse alusel läbiviidavates menetlustoimingutes perekonnaseaduses sätestatut, arvestades käesolevas seaduses sätestatud erisusi.
(4)	Kui taotleja vanus ei ole teada ja on põhjust arvata, et isik on alla 18-aastane, käsitatakse taotlejat alaealisena. Taotleja käsitamise alaealisena või täisealisena otsustab Politsei- ja Piirivalveamet.
(5)	Kui Politsei- ja Piirivalveametil tekib põhjendatud kahtlus taotleja poolt oma vanuse kohta esitatud andmete õigsuses, võidakse taotleja nõusolekul teha meditsiinilised uuringud taotleja vanuse kindlaksmääramiseks. Politsei- ja Piirivalveamet teavitab alaealist meditsiinilistest uuringutest, nende tegemise viisist ning uuringutest keeldumise tagajärgedest.
(6)	Vanuse kindlaksmääramise otsuse saab vaidlustada üksnes koos haldusakti või toiminguga, mille menetluse käigus vanuse kindlaksmääramise otsus tehti.

(7)	Rahvusvahelise kaitse menetluses ei arvestata alaealise päritoluriigis kehtivat välismaalase päritoluriigi õiguse kohast teovõimelisust, kui see erineb Eesti õiguses sätestatust.
(8)	Kui alaealine majutatakse rahvusvahelise kaitse taotlejate majutus- või kinnipidamiskeskusesse, tagatakse, et tal on võimalus vaba aja tegevuseks, sealhulgas eakohasteks mängudeks ja huvitegevuseks ning tegevuseks vabas õhus.
(9)	Saatjata alaealisele määratakse menetlustoimingute sooritamiseks esindaja niipea, kui on tuvastatud, et taotleja on alaealine. Esindajat ei määrata, kui alaealine saab tõenäoliselt täisealiseks enne, kui Politsei- ja Piirivalveamet teeb taotluse kohta otsuse. Sellisel juhul võib saatjata alaealine teha seaduses sätestatud toiminguid iseseisvalt.
(10)	Saatjata alaealist võib esindada füüsiline või juriidiline isik, kes on usaldusväärne ning kellel on saatjata alaealise esindamiseks vajalikud teadmised ja oskused. 
(11)	Politsei- ja Piirivalveamet võib käesolevas seaduses sätestatud menetlustes saatjata alaealise esindamiseks sõlmida lepingu füüsilise või juriidilise isikuga. Kui saatjata alaealise esindajaks on määratud organisatsioon, nimetab ta isiku, kes vastutab saatjata alaealise esindaja ülesannete täitmise eest. 
(12)	Saatjata alaealine rahvusvahelise kaitse taotleja või saaja paigutatakse majutuskeskusesse, suunatakse asenduskoduteenusele, täisealise sugulase juurde või perekonnas hooldamisele. Sotsiaalministeerium või Sotsiaalministeeriumi valitsemisala asutus tagab käesoleva seaduse § 32 lõike 1 punktides 3–7 nimetatud teenuste osutamise ka juhul, kui saatjata alaealine suunatakse asenduskoduteenusele, täisealise sugulase juurde või perekonnas hooldamisele. 
(13)	Saatjata alaealise perekonnaliikmete otsimist alustab Politsei- ja Piirivalveamet võimalikult kiiresti pärast rahvusvahelise kaitse taotluse esitamist.“;
25)	seadust täiendatakse §-ga 171 järgmises sõnastuses: 
„§ 171. Piiratud teovõimega täisealine taotleja
Piiratud teovõimega täisealise taotleja esindamisele ja teovõimelisuse hindamisele kohaldatakse käesoleva seaduse § 17 lõigetes 2, 3 ja 7 sätestatut.“;
26)	paragrahvi 18 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„(2) Politsei- ja Piirivalveamet vaatab iga rahvusvahelise kaitse taotluse läbi individuaalselt ja erapooletult ning kontrollib esitatud tõendite ja andmete õigsust, taotleja väidete usutavust ja muid asjaolusid ning teeb selleks vajalikke menetlustoiminguid.“;
27)	paragrahvi 18 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„(4) Rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise käigus viiakse läbi intervjuu, mille käigus on taotlejal võimalik esitada fakte ja anda seletusi oma rahvusvahelise kaitse taotluse menetlemisel tähtsust omavate asjaolude kohta, sealhulgas asjaolude kohta, mis takistavad tema riigist väljasaatmist.“;
28)	paragrahvi 18 täiendatakse lõikega 41 järgmises sõnastuses: 
„(41) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud intervjuu läbiviimise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.“; 
29)	paragrahvi 18 lõiked 6 ja 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud menetlustoimingu võib ära jätta, kui rahvusvahelise kaitse andmise otsuse saab teha olemasolevate tõendite alusel või kui taotleja ei ole temast mitteolenevatel püsivatel asjaoludel suuteline käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud õigust kasutama. Kahtluse korral konsulteerib rahvusvahelise kaitse taotlust menetlev ametiasutus tervishoiutöötajaga, et teha kindlaks, kas taotleja seisund, mille tõttu ta ei ole suuteline käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud õigust kasutama, on ajutine või püsiv.
(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 6 sätestatut ei kohaldata, kui on vaja otsustada, kas taotlus sisuliselt läbi vaadata või läbi vaatamata jätta, ja taotlejal võimaldatakse igal juhul esitada seisukoht käesoleva seaduse § 21 lõike 1 punktides 1–3 ja 5 nimetatud aluste kohta.“; 
30)	paragrahvi 18 lõige 9 tunnistatakse kehtetuks; 
31)	paragrahvi 18 lõige 10 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„(10) Politsei- ja Piirivalveamet võib eelisjärjekorras vaadata läbi erivajadusega taotleja taotluse või kui selleks on põhjendatud vajadus.“;
32)	paragrahvi 18 lõige 11 tunnistatakse kehtetuks; 
33)	seadust täiendatakse §-ga 181 järgmises sõnastuses: 
„§ 181. Taotluse läbivaatamise tähtaeg
(1) Taotlus vaadatakse läbi nii kiiresti kui võimalik, kuid mitte hiljem kui kuue kuu jooksul pärast taotluse vastuvõtmist. Kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 604/2013 kohaselt vastutab rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest Eesti, hakkab kuuekuuline tähtaeg kulgema hetkest, mil taotleja on Eestile üle antud ja asub Eesti territooriumil.
(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tähtaega võib pikendada kõige rohkem üheksa kuu võrra, kui on täidetud vähemalt üks järgmistest tingimustest:
1) tegemist on keeruliste faktiliste või õiguslike asjaoludega; 
2) rahvusvahelist kaitset taotleb korraga suur hulk isikuid; 
3) viivitus on põhjustatud sellest, et taotleja ei täida käesoleva seaduse §-st 11 tulenevaid kohustusi.
(3) Erandjuhtudel ja põhjendatud asjaolude korral võib käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 sätestatud tähtaegu pikendada kolme kuu võrra, kui see on vajalik selleks, et tagada rahvusvahelise kaitse taotluse piisav ja täielik läbivaatamine.
(4) Kui menetlevalt ametiasutuselt ei saa mõistlikult eeldada otsuse tegemist käesoleva paragrahvi lõigetes 1–3 sätestatud tähtaja jooksul taotleja päritoluriigis valitseva eeldatavasti ajutise ebakindla olukorra tõttu, võib menetluse lõpuleviimise edasi lükata. Sellisel juhul Politsei- ja Piirivalveamet: 
1) hindab taotleja päritoluriigis valitsevat olukorda vähemalt iga kuue kuu järel;
2) teavitab taotlejat mõistliku aja jooksul taotluse kohta otsuse tegemise edasilükkamise põhjustest;
3) teavitab mõistliku aja jooksul Euroopa Komisjoni sellest riigist pärit isiku taotluse menetluse edasilükkamisest.
(5)	Taotlus vaadatakse igal juhul läbi 21 kuu jooksul taotluse vastuvõtmisest arvates.
(6)	Kui Politsei- ja Piirivalveametil ei ole võimalik rahvusvahelise kaitse taotluse kohta otsust teha kuue kuu jooksul rahvusvahelise kaitse taotluse vastuvõtmisest arvates, teavitab ta taotlejat viivitusest ning taotleja soovi korral viivituse põhjusest ja eeldatavast otsuse tegemise ajast.“;
34)	seadust täiendatakse §-ga 191 järgmises sõnastuses: 
„§ 191. Rahvusvahelise kaitse pakkuja
Rahvusvahelist kaitset võib pakkuda ainult riik või riiki või olulist osa riigi territooriumist kontrolliv organisatsioon või ühendus, kui see riik või ühendus väljendab tahet kaitset pakkuda ja on selleks võimeline. Kaitse peab olema tõhus, püsiv ja taotlejale kättesaadav.“;

35)	paragrahv 20 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„§ 20. Põhjendamatu taotlus
(1)	Kui olemasolevate tõendite põhjal on selge, et taotleja ei vasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule (uuesti sõnastatud) (ELT L 337, 20.12.2011, lk 9–26) ette nähtud rahvusvahelise kaitse saamise nõuetele, loetakse taotlus põhjendamatuks. 
(2)	Kui taotlus on põhjendamatu, teeb Politsei- ja Piirivalveamet otsuse taotluse tagasilükkamise kohta.“; 

36)	seadust täiendatakse §-dega 201 ja 202 järgmises sõnastuses: 

„§ 201. Ilmselgelt põhjendamatu taotlus

(1)	Taotluse loetakse ilmselgelt põhjendamatuks, kui selles esitatud väited ja põhjendused ei ole seotud käesoleva seaduse § 20  lõikes 1 nimetatud asjaoludega või taotlus on esitatud selgelt eesmärgiga varjupaigasüsteemi kuritarvitada ja esineb üks järgmistest alustest:
1)	taotleja päritoluriiki on alust pidada turvaliseks; 
2)	taotleja on rahvusvahelise kaitse taotluse menetlemisel esitanud teadvalt ebaõigeid andmeid, on andnud ebaõigeid seletusi, on teadvalt jätnud esitamata andmeid või andmata seletusi, mis on tema rahvusvahelise kaitse taotluse menetlemisel olulised, või on teadvalt esitanud valedokumente; 
3)	on tõenäoline, et taotleja on dokumendi või muu tõendi, mis oleks aidanud kindlaks teha tema isiku või kodakondsuse, pahauskselt hävitanud või sellest vabanenud; 
4)	taotleja on teinud selgelt valesid või ilmselgelt ebatõenäolisi avaldusi, mis on vastuolus päritoluriiki käsitleva piisavalt kontrollitud teabega, mis muudab selgelt ebausutavaks tema väited seoses sellega, kas ta vastab rahvusvahelise kaitse saamise kriteeriumidele; 
5)	taotlus on korduv ja selle suhtes kohaldatakse käesoleva seaduse § 24 lõiget 1; 
6)	taotleja on esitanud rahvusvahelise kaitse taotluse ainult selleks, et vältida lahkumiskohustuse täitmist; 
7)	taotleja on saabunud Eestisse ebaseaduslikult või viibinud ebaseaduslikult Eesti territooriumil ning ei ole võtnud mõjuva põhjuseta ühendust Politsei- ja Piirivalveametiga või ei ole esitanud rahvusvahelise kaitse taotlust niipea kui võimalik; 
8)	taotleja on keeldunud või keeldub laskmast end daktüloskopeerida; 
9)	taotleja ohustab riigi julgeolekut või avalikku korda või ta on nimetatud põhjustel Eestist välja saadetud. 
(2)	Ilmselgelt põhjendamatu rahvusvahelise kaitse taotluse võib läbi vaadata kiirmenetluses, sealhulgas piiril, arvestades käesoleva seaduse §-s 202 sätestatut.

§ 202. Taotluse läbivaatamine kiirmenetluses

(1)	Ilmselgelt põhjendamatut taotlust ei vaadata läbi kiirmenetluses või lõpetatakse kiirmenetluse kohaldamine, kui selle kohaldamisel ei ole võimalik arvestada taotleja erivajadust, eelkõige juhul, kui taotleja on langenud piinamise või vägistamise ohvriks või tema suhtes on tarvitatud muud jõhkrat psühholoogilist, füüsilist või seksuaalset vägivalda.
(2)	Saatjata alaealise taotluse võib kiirmenetluses läbi vaadata üksnes järgmistel juhtudel: 
1)	käesoleva seaduse § 201 lõike 1 punktides 1 ja 9 nimetatud juhtudel;  
2)	käesoleva seaduse § 201 lõike 1 punktides 2 ja 3 nimetatud juhtudel tingimusel, et saatjata alaealise erivajadusi on arvesse võetud ning talle on antud võimalus oma tegevust põhjendada, sealhulgas konsulteerida oma esindajaga;
3)	käesoleva seaduse § 201 lõike 1 punktis 6 nimetatud juhul, kui taotlust ei jäeta sisuliselt läbi vaatamata käesoleva seaduse § 24 lõike 3 ja § 21 lõike 1 punkti 4 alusel; 
4)	käesoleva seaduse § 21 lõike 1 punktis 3 nimetatud juhul.
(3)	Kiirmenetluse kohaldamisel vaadatakse taotlus läbi 60 päeva jooksul. Nimetatud tähtaega võib pikendada, kui see on vajalik, et tagada taotluse piisav ja põhjalik läbivaatamine, võttes arvesse käesoleva seaduse § 181 lõigetes 1–5 sätestatut.“;  

37)	paragrahv 21 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„§ 21. Taotluse läbi vaatamata jätmine 
(1)	Taotlus jäetakse sisuliselt läbi vaatamata, kui esineb vähemalt üks järgmistest alustest: 
1)	taotleja seisukohalt saab muud riiki pidada esimeseks varjupaigariigiks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta artikli 35 tähenduses; 
2)	mõni teine liikmesriik on taotlejale rahvusvahelise kaitse andnud ning see kaitse on endiselt kättesaadav;
3)	taotleja on saabunud Eestisse riigi kaudu, mida võib pidada turvaliseks kolmandaks riigiks; 
4)	taotlus on korduv ja selle suhtes kohaldatakse käesolevas seaduse § 24 lõiget 3; 
5)	taotleja ülalpeetav perekonnaliige esitab taotluse pärast seda, kui ta on nõustunud oma juhtumi läbivaatamisega tema nimel esitatud taotluse menetlemise raames ning puuduvad asjaolud, mis õigustaksid eraldi taotluse esitamist;
6)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 604/2013 järgi vastutab rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest muu riik.
(2)	Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud juhtudel lõpetatakse rahvusvahelise kaitse menetlus taotluse tagasilükkamise otsusega, milles märgitakse muu hulgas, et taotlus on jäetud sisuliselt läbi vaatamata. 
(3)	Kui taotlus on jäetud läbi vaatamata käesoleva paragrahvi lõike 1 punkti 3 alusel, väljastab Politsei- ja Piirivalveamet isikule dokumendi, milles teavitatakse kolmanda riigi ametiasutusi selle riigi keeles asjaolust, et taotluse sisu ei ole läbi vaadatud.
(4)	Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatut kohaldatakse saatjata alaealise puhul üksnes käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 3 nimetatud juhul tingimusel, et see on alaealise huvides.“;

38)	paragrahvid 23 ja 24 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„§ 23. Rahvusvahelise kaitse taotluse tagasivõtmine ja taotlusest loobumine
(1)	Taotlejal on kogu rahvusvahelise kaitse menetluse vältel õigus rahvusvahelise kaitse taotlus tagasi võtta. Sellisel juhul rahvusvahelise kaitse menetlus lõpeb. 
(2)	Politsei- ja Piirivalveamet eeldab, et taotlus on tagasi võetud või taotlusest on loobutud, kui taotleja:
1)	ei ole täitnud käesoleva seaduse § 11 lõike 2 punktides 2 ja 3 sätestatud kohustusi, välja arvatud juhul, kui ta tõendab mõistliku aja jooksul, et ei saanud nimetatud kohustusi täita mõjuval põhjusel;
2)	varjab ennast või on loata lahkunud oma elukohast, kinnipidamiskeskusest või rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskusest, ilma et ta oleks mõistliku aja jooksul sellest teavitanud Politsei- ja Piirivalveametit, kinnipidamiskeskust või rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskust; 
3)	ei ole mõjuva põhjuseta ühe kuu jooksul ilmunud Politsei- ja Piirivalveametisse menetlustoimingule.
(3)	Kui taotleja on taotluse kaudselt tagasi võtnud või sellest loobunud, teeb Politsei- ja Piirivalveamet otsuse taotluse tagasilükkamise kohta. 
(4)	Taotlejal on õigus nõuda taotluse uuesti läbivaatamist, välja arvatud juhul, kui rahvusvahelise kaitse taotlus vaadati läbi käesoleva seaduse §-s 24 sätestatud korras.
(5)	Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud taotluse esitamisel tühistab Politsei- ja Piirivalveamet tagasilükkava otsuse ja jätkab taotluse läbivaatamist, uuendades eelmist rahvusvahelise kaitse menetlust.
(6)	Kui käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud taotlus on esitatud rohkem kui üheksa kuud pärast käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud otsuse tegemist, võib uut taotlust käsitada korduva taotlusena, mille suhtes kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 24 sätestatut.

§ 24. Korduv taotlus
(1)	Kui taotleja esitab täiendavaid selgitusi või korduva taotluse, vaatab Politsei- ja Piirivalveamet täiendavad selgitused või korduva taotlusega kaasnevad dokumendid läbi eelmise rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise raames, uuendades eelmist rahvusvahelise kaitse menetlust.
(2)	Kui on tuvastatud uusi asjaolusid või taotleja on esitanud uusi dokumente või tõendeid, mida ta ei saanud temast mitteolenevatel põhjustel eelmise menetluse käigus esitada või tõendada ja mis olulisel määral suurendavad tõenäosust, et taotlejat saab käsitada rahvusvahelise kaitse saamise nõuetele vastava isikuna, vaadatakse taotlus uuesti läbi käesoleva seaduse §-s 18 sätestatud korras.
(3)	Kui on tuvastatud, et uusi asjaolusid ei esine, ning taotleja ei ole esitanud uusi dokumente või tõendeid, mis omavad tähtsust taotleja kvalifitseerimisel rahvusvahelise kaitse saajana, jäetakse taotlus käesoleva seaduse § 21 lõike 1 punkti 4 alusel läbi vaatamata. 
(4)	Käesolevas paragrahvis sätestatut kohaldatakse ka juhul, kui ülalpeetav isik või alaealine taotleja esitab iseseisvalt rahvusvahelise kaitse taotluse, mille on tema eest juba esitanud tema seaduslik esindaja.
(5)	Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 sätestatud juhtudel on taotlejal õigus jääda korduva taotluse menetlemise ajaks Eestisse, kui korduv taotlus esitatakse esimest korda. Käesolevas lõikes sätestatud viibimisõigus ei hõlma käesoleva seaduse §-s 251 sätestatud menetlust.
(6)	Kui taotlus on jäetud vähemalt ühel käesoleva seaduse § 21 lõikes 1 sätestatud alusel läbi vaatamata, ei käsitata sellele järgnevat uut taotlust käesoleva paragrahvi tähenduses korduva taotlusena.“;

39)	paragrahvi 25 lõiked 1 ja 2 tunnistatakse kehtetuks; 
40)	paragrahvi 25 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses: 
„(21) Kui isiku rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest vastutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 604/2013 alusel teine liikmesriik, ei tehta isikule lahkumisettekirjutust, vaid talle pannakse taotluse tagasilükkamise otsuses kohustus Eestist lahkuda taotluse läbivaatamise eest vastutavasse riiki. Kui isik lahkumiskohustust vabatahtlikult ei täida või kui ta peetakse kinni käesoleva seaduse § 361 lõikes 2 sätestatud alusel, võidakse lahkumiskohustus sundtäita väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduses sätestatud korras.“;
41)	paragrahvi 25 lõige 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„(4) Kui rahvusvahelise kaitse taotlus lükatakse tagasi vähemalt ühel käesoleva seaduse § 21 lõikes 1 nimetatud alusel, märgitakse otsuses, et rahvusvahelise kaitse taotlust ei ole sisuliselt läbi vaadatud.“; 
42)	seadust täiendatakse §-ga 251 järgmises sõnastuses: 
„§ 251. Otsuse vaidlustamine
(1)	Taotluse tagasilükkamise või rahvusvahelise kaitse kehtetuks tunnistamise otsuse võib vaidlustada halduskohtus kümne päeva jooksul otsuse teatavaks tegemise päevast arvates. Nimetatud otsust ei saa vaidlustada vaidemenetluse korras.
(2)	Rahvusvahelise kaitse taotluse kohta tehtud otsuse vaidlustamisel on taotlejal kaebetähtajal ja kohtumenetluse ajal käesolevas seaduses nimetatud õigused ja kohustused, sealhulgas õigus viibida Eesti territooriumil kuni lõpliku otsuse tegemiseni. 
(3)	Kui taotleja kaebab edasi otsuse, mis on tehtud: 
1)	mõnel käesoleva seaduse § 201 lõikes 1, välja arvatud punktis 7, nimetatud alusel;
2)	käesoleva seaduse § 21 lõike 1 punktis 1, 2 või 4 nimetatud alusel;
3)	käesoleva seaduse § 23 lõikes 3 või 6 nimetatud alusel või
4)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 604/2013 alusel,
otsustab taotleja õiguse üle viibida kohtumenetluse ajal Eestis asja lahendav kohus. Kuni käesolevas lõikes nimetatud otsuse tegemiseni on taotlejal õigus Eesti territooriumil viibida.
(4)	Rahvusvahelise kaitse taotlemine ja rahvusvahelise kaitse taotluse kohta tehtud otsuse vaidlustamine ei anna taotlejale õigust taotleda tähtajalist elamisluba välismaalaste seaduse alusel.  
(5)	Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud juhul kohtumenetluse ajal Eestis viibimise õiguse üle otsustamiseks teeb kohus määruse.
(6)	Kui käesoleva paragrahvi lõike 3 punktides 1–3 sätestatud erandit kohaldatakse piiril tehtud otsuse suhtes, tagatakse, et taotlejale on võimaldatud käesoleva seaduse § 10 lõike 2 punktides 1–4 nimetatud õigused käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud 10 päevase vaidlustamisperioodi jooksul, et valmistada ette kaebus ja esitada kohtule argumendid. 
(7)	Taotlejal on õigus kaebusest loobuda halduskohtumenetluse seadustikus sätestatud korras. Loobumist võib eeldada, kui taotleja: 
1)	keeldub andmast kohtule selgitusi, andmeid, enda valduses olevaid dokumente ning muid tõendeid, millel võib olla tähtsust kaebuse menetlemisel; 
2)	ei ole kohtu korduval kutsel ilmunud istungile või muule menetlustoimingule.

43)	paragrahvid 26 ja 27 tunnistatakse kehtetuks; 
44)	seadust täiendatakse §-ga 311 järgmises sõnastuses: 
„§ 311. Perekonna ühtsuse tagamine 
(1)	Perekonnaliikmed majutatakse kokku. 
(2)	Taotleja alaealine laps või alaealine taotleja majutatakse koos oma vanema, tema vallalise alaealise õe või venna või eestkostjaga tingimusel, et see on alaealise huvides. 
(3)	Erivajadusega täiskasvanud ülalpeetav taotleja paigutatakse võimaluse korral koos tema eestkostjaga, kes juba viibib Eestis.“;
45)	paragrahvi 34 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses: 
„(21) Kui taotleja viibib majutuskeskuses, annab talle käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 3 nimetatud juhul loa majutuskeskus, kooskõlastades selle otsuse Politsei- ja Piirivalveametiga.“;
46)	paragrahvi 34 lõiget 6 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
„4) taotleja põhjendatud taotluse alusel, milles on märgitud tema kontaktandmed ja viibimisaadress.”; 
47)	 paragrahvi 34 täiendatakse lõikega 61 järgmises sõnastuses:

„(61) Käesoleva paragrahvi lõike 6 punktis 3 või 4 nimetatud juhul antakse luba kuni kolmeks ööpäevaks. Põhjendatud juhul võib majutuskeskus otsustada luba pikendada kuni kolmeks ööpäevaks.”; 

48)	paragrahvi 36 täiendatakse lõigetega 7 ja 8 järgmises sõnastuses: 
„(7) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 sätestatud piirangute kehtestamine otsustatakse iga juhtumi puhul eraldi, võttes arvesse isiku eriolukorda, eriti erivajadusega isiku puhul, ning lähtudes proportsionaalsuse põhimõttest. Seejuures ei piirata juurdepääsu vältimatu abi teenustele ning tagatakse taotleja inimväärne elatustase.
(8) Käesoleva paragrahvi lõikes 7 nimetatud otsuse muutmisele ja kehtetuks tunnistamisele kohaldatakse haldusmenetluse seaduse § 65 lõigetes 2 ja 3 sätestatut.“;
49)	paragrahvi 361 lõike 2 punkt 7 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 
„7) isiku üleandmine Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 604/2013 sätestatud korras, kui on oht, et isik võib põgeneda.“; 
50)	paragrahvi 361 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses: 
„(21) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 4 ja 7 nimetatud põgenemisohuna käsitatakse seda, kui esineb väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduse §-s 68 nimetatud asjaolu või isik on loata lahkunud teisest Euroopa Liidu liikmesriigist.“;
51)	paragrahvi 363 täiendatakse lõikega 5 järgmises sõnastuses: 
„(5) Lisaks väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduse § 2610 lõikes 1 nimetatud isikutele võimaldatakse taotlejal kohtuda ka perekonnaliikmega.“; 
52)	paragrahvid 40–42 tunnistatakse kehtetuks; 
53)	paragrahv 49 lõige 8 tunnistatakse kehtetuks; 
54)	paragrahvi 51 lõige 4 tunnistatakse kehtetuks; 

55)	paragrahvi 55 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses: 
„(3) Isiku, kelle ajutine kaitse ei ole lõppenud ja kes on saanud ajutise kaitse alusel elamisloa ning kasutanud vabatahtliku tagasipöördumise õigust, Eestisse tagasipöördumise taotlust menetletakse kiirkorras, võttes arvesse olukorda selle isiku päritoluriigis.“; 
56)	paragrahvi 62 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses: 

„(21) Kui taotleja viibib majutuskeskuses, annab käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 3 nimetatud juhul loa majutuskeskus, kooskõlastades otsuse Politsei- ja Piirivalveametiga.“; 

57)	seadust täiendatakse §-ga 641 järgmises sõnastuses: 
„§ 641. Elamisloa taotleja erivajadusega arvestamine
Ajutise kaitse alusel elamisloa taotlemise menetluses arvestatakse elamisloa taotleja erivajadust käesoleva seaduse §-s 151 sätestatud korras.“; 
58)	paragrahv 66 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„§ 66. Üleviimine teise riiki
(1)	Kui ajutist kaitset saav isik nõustub tema üleviimisega teise Euroopa Liidu liikmesriiki, tehakse tema üleviimiseks selle liikmesriigiga koostööd. 
(2)	Taotlus viia ajutist kaitset saav isik üle teise Euroopa Liidu liikmesriiki edastatakse teisele liikmesriigile ning sellest teavitatakse Euroopa Komisjoni ja ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametit. Kui teine liikmesriik edastab Eestile vastava taotluse, teavitab Eesti taotluse esitanud liikmesriiki oma võimalustest üleviidav vastu võtta.
(3)	Teise liikmesriigi taotlusel annab Eesti sellele liikmesriigile üleviimise otsustamiseks ajutist kaitset saava isiku kohta teavet. Käesolevas lõikes sätestatud juhul esitatavate andmete loetelu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega. 
(4)	Ajutist kaitset saava isiku üleviimisel teise riiki juhul, kui teine liikmesriik on isikule andnud ajutise kaitse, tunnistatakse isiku Eesti elamisluba kehtetuks ning lõpevad ajutise kaitsega seotud Eesti kohustused selle isiku suhtes.“;
59)	paragrahvi 75 lõikes 61 asendatakse sõna „üldharidussüsteemile“ sõnaga „üldharidusele“;
60)	paragrahvi 75 lõikes 62 asendatakse sõna „haridussüsteemile“ sõnaga „haridusele“;

61)	seaduse normitehniline märkus muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„1Nõukogu direktiiv 2001/55/EÜ miinimumnõuete kohta ajutise kaitse andmiseks ümberasustatud isikute massilise sissevoolu korral ning meetmete kohta liikmesriikide jõupingutuste tasakaalustamiseks nende isikute vastuvõtmisel ning selle tagajärgede kandmisel (EÜT L 212, 07.08.2001, lk 12–23).
Nõukogu direktiiv 2003/9/EÜ, millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded (ELT L 031, 06.02.2003, lk 18–25), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2013/33/EL, millega sätestatakse rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtu nõuded (ELT L 180, 26.06.2013, lk 96–116).
Nõukogu direktiiv 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta (ELT L 251, 03.10.2003, lk 12–18). 
Nõukogu direktiiv 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta (ELT L 304, 30.09.2004, lk 12–23), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule (ELT L 337, 13.12.2011, lk 9–26).
Nõukogu direktiiv 2005/85/EÜ liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta (ELT L 326, 01.12.2005, lk 13–34), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta (ELT L 180, 26.06.2013, lk 60–95 ).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 603/2013, millega luuakse sõrmejälgede võrdlemise Eurodac-süsteem määruse (EL) nr 604/2013 (millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest) tõhusaks kohaldamiseks ning mis käsitleb liikmesriikide õiguskaitseasutuste ja Europoli taotlusi sõrmejälgede andmete võrdlemiseks Eurodac-süsteemi andmetega õiguskaitse eesmärgil ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1077/2011, millega asutatakse Euroopa amet vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suuremahuliste IT-süsteemide operatiivjuhtimiseks (ELT L 316, 15.12.2000, lk 1–36), muudetud määrusega 2013/32/EL (ELT L 180, 29.06.2013, lk 1–30).“.

§ 2. Isikut tõendavate dokumentide seaduse muutmine

Isikut tõendavate dokumentide seaduse § 31 lõige 1 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„(1) Pagulase reisidokument on välismaalasele, kellele on antud Eestis rahvusvaheline kaitse, Eesti Vabariigi antav reisidokument.“.

§ 3. Riigipiiri seaduse muutmine

Riigipiiri seaduses tehakse järgmised muudatused: 

1)	paragrahvi 111 lõige 31 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„(31) Kolmanda riigi kodanikul, kellel puudub seaduslik alus või kehtiv reisidokument Eestisse sisenemiseks ning kes soovib taotleda Eestis rahvusvahelist kaitset või ajutise kaitse alusel elamisluba, lubatakse Eestisse siseneda pärast rahvusvahelise kaitse taotluse või ajutise kaitse alusel elamisloa taotluse Politsei- ja Piirivalveametile esitamist juhul, kui ei ilmne välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse § 201 lõike 1 punktis 1 ning § 21 lõike 1 punktides 1–3 sätestatud asjaolusid.“;

2)	paragrahvi 112 lõige 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„(3) Alaealisel kolmanda riigi kodanikul, kellel puudub seaduslik alus või kehtiv reisidokument Eestisse sisenemiseks ning kes soovib taotleda Eestis rahvusvahelist kaitset või ajutise kaitse alusel elamisluba, lubatakse Eestisse siseneda pärast rahvusvahelise kaitse taotluse või ajutise kaitse alusel elamisloa taotluse Politsei- ja Piirivalveametile esitamist juhul, kui ei ilmne välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduse § 201 lõike 1 punktis 1 ning § 21 lõike 1 punktides 1–3 sätestatud asjaolusid.“.

§ 4. Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse muutmine

Tööturuteenuste ja -toetuste seaduse § 3 punkt 4 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„4) Eestis viibival rahvusvahelise kaitse saajal või Eestis viibival rahvusvahelise kaitse taotlejal välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seaduses sätestatud tingimustel;“.

§ 4. Välismaalaste seaduse muutmine

Välismaalaste seaduse § 232 lõige 22 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„(22) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 sätestatud tingimuse täitmisel arvatakse vahetult enne pikaajalise elaniku elamisloa taotluse esitamisele eelneva Eestis püsivalt elamise aja hulka vahetult enne rahvusvahelise kaitse saamisele eelnenud rahvusvahelise kaitse taotlejana elamise aeg ja rahvusvahelise kaitse saajana Eestis püsivalt elatud aeg.“.

§ 5. Väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduse muutmine

Väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seaduses tehakse järgmised muudatused: 
1)	paragrahvi 29 lõike 1 punktis 9 asendatakse sõna „varjupaik“ sõnadega „rahvusvaheline kaitse“ vastavas käändes;

2)	paragrahvi 30 punkt 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„3) välismaalase suhtes, kelle rahvusvahelise kaitse taotlus on võetud Eestis menetlusse või kellele on antud Eestis rahvusvaheline kaitse.“.

3)	paragrahvi 68 täiendatakse punktiga 9 järgmises sõnastuses: 
„9) välismaalane on loata lahkunud teisest Schengeni konventsiooni liikmesriigist.“. 

§ 6. Õiguskantsleri seaduse muutmine

Õiguskantsleri seaduse § 27 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt: 

„(2) Õiguskantsleril on õigus teha kontrollkäik vanglasse, väeossa, arestimajja, kinnipidamiskeskusesse, rahvusvahelise kaitse taotlejate majutuskeskusesse, Politsei- ja Piirivalveameti ametiruumidesse, kus ajutiselt majutatakse rahvusvahelise kaitse taotlejaid, psühhiaatriahaiglasse, erihooldekodusse, erivajadustega õpilaste kooli, üldhooldekodusse, asenduskodusse, noortekodusse ja muusse järelevalvealusesse asutusse. Kontrollkäigu võib teha ka ette teatamata ning sellesse võib kaasata erialaasjatundjaid ja tõlke.“.

§ 7. Seaduse jõustumine 

Käesolev seadus jõustub 2016. aasta 2. veebruaril.

Riigikogu esimees
Eiki NESTOR
Tallinn ”…“ ……………… 2015. a

Algatab Vabariigi Valitsus
Tallinn ”…” …………….... 2015. a
(allkirjastatud digitaalselt)
……………..................